"Didaktička književnost" u: Milivoj Solar, Rječnik književnoga nazivlja, Zagreb 2006, 60.

DIDAKTIČKA KNJIŽEVNOST (prema grčkome διδάσκω/διδάσκειν, učim, poučavam) zajednički naziv raznolikih i raznovrsnih književnih djela u kojima se izravno može razabrati naglašena namjera poučavanja. Izveden je iz pokušaja da se u genološkim teorijama o -> književnim rodovima uz -> liriku, -> epiku i -> dramatiku uvede i četvrti rod, ponekad nazivan „didaktika". Pojam je, međutim, nemoguće točnije odrediti jer nije jasno što bi zapravo morala značiti pouka i može li se poučavanje odrediti unutar oblikovnih načela književnih djela budući da su očito poučni neki epovi, kao Hesiodov Poslovi i dani, te - > basne, -> bajke i -> poslovice, kao i sva djela u kojima se prepleće znanstveno izlaganje s umjetničkim sredstvima izraza, poput eseja. Zbog toga se u suvremenoj -> genologiji didaktička književnost najčešće smješta u okvire književnoznanstvenih djela.